Tekstet av: - RuBricK - Dette har hendt i Two and a Half Men...
-Jeg mener du bør flytte inn til meg. -I helvete heller om du skal.
Jeg flytter inn til Lyndsey. Lyndsey og jeg, har bestemt oss for å bo sammen.
-Vel, så var vi her. Det endelige farvel. -Det går jo an å drømme.
-Alan? -Melissa?
-Jeg har savnet deg. -Er du sammen med noen for tiden?
-Niks. Du? -Nei.
-Alan? -Jeg forklarer senere.
Bekymre deg ikke, jeg skal fortsatt flytte inn med Lyndsey.
Dette blir min siste utskeielse.
-Beklager for at jeg må gå. -Jeg også.
At du skal gå altså, ikke jeg.
-Hvorfor skulle jeg gå? Jeg bor jo her. -Kan vi gjøre dette igjen?
Igjen? Kanskje du kan gjøre det igjen, men menn er anderledes.
-Jeg mener, en annen dag. -Ja visst, hvorfor ikke? Jeg bor jo her.
-Farvel. -Farvel.
-Ok. Jeg vet hva du kommer til å si. -Det tror jeg ikke du gjør.
Dette er feil. Jeg er utro mot Lindsey. Jeg lyger for Melissa...
Nei, nei, nei. Det jeg skulle si var at... du bor ikke her!
-Du flyttet ut! -Ikke offisielt.
Jeg kom meg faktisk aldri til Lindsey's hus. Når vi snakker om det, så må jeg dra.
Alan, hør her. Roter du til dette, ender det med at du flytter inn her igjen.
Og en ting må du forstå, du flytter ikke inn her igjen.
Jeg skjønner det. Dette var en impulsting.
Gammel kjæreste - en engangsforseelse. Vel, tekniskt sett en togangsforseelse.
-Andre gangen var i dusjen. -Ja, det er jo der du har øvd deg opp.
Du må innrømme at det har vært mange merkelige hendelser på denne reisen.
Jeg mener, For syv år siden, sto jeg på trappen din ensom og med hjertesorg.
Og jentene strømmet ut fra "redet" ditt.
Vel, se på oss nå. Eleven har blitt en mester.
Arrigato, sensei! (Takk, lærer!) Au!
Bare hyggelig, gress- hopper.
-Lyndsey, er du her? -Hvorfor tok det så lang tid?
-Jeg ble urolig. -Å si adjø til Charlie, viste seg-
-å bli tøffere en hva jeg hadde forventet meg. Han ville ikke at lillebroren skulle flytte ut.
-Du tuller.. -Du vet, Charlie er kanskje spissfiendtlig og kvass-
-på utsiden, men på innsiden er han myk og geleaktig.
Nesten som en pudding- fylt kaktus.
Vel, jeg er glad du er tilbake, for jeg har en innflytningsgave til deg.
Å, flott. Vær så snill, ikke la det være sex.
Oi-oi, sex.
Jeg sendte ungene på kino, så det er bare oss to hjemme.
Så, ingen avbrytelser. Herlig...
Kom igjen, pakk opp presangen din.
Hva sier du til at vi denne gangen bare tilfredstiller deg?
-Har du ikke lyst? -Jo selvfølgelig. Jeg er jo en mann.
Menn har alltid lyst. Mmm, sex.
Hva sier du til at vi kjører hardt første gangen og langsomt og deilig den andre gangen?
Andre gangen...
-Slutten på en æra, ikke sant Charlie? -Yepp.
Fra og med nå; Ingen bror, ingen nevø.
Bare lyden fra havet avbrutt av de myke stemmene til prostituerte-
-som lyger om mitt enorme kjønnsorgan.
Du vet hvordan man maler fram et bilde.
Hva kan jeg si - jeg har en poets hjerte.
Dessverre, er resten av deg et fyllasvin.
Skål.
Hallo?
Ikke rør deg! Ikke pust!
Charlie? Berta? Der er dere jo.
Hør, jeg vet jeg sa det var en engangsgreie med Melissa,-
-men hun ringte meg og ville treffe meg. Jeg kunne ikke si nei .
-Kommer hun hit? -Det er jo her jeg bor. I hvert fall, så vidt hun vet.
-Kan du unnskylde meg et lite minutt? -Ta den tiden du trenger.
Kom, la oss snakke.
Er du gal? Har det klikket for deg?
Jeg vet at dette er sinnsykt. Jeg vet at framtiden min er hos Lyndsey-
-men jeg og Melissa har så bra kjemi. -Du kan ikke fortsette med dette.
Jeg vet det. sist jeg var med Melissa, måtte jeg feike en orgasme med Lyndsey.
Hva? Hvordan feiker man en orgasme?
-Ah- ah- ah... -Jeg skjønner.
Vær så snill. Jeg ber deg.
-Det er Melissa. -Nei, Alan, dette avsluttes nå!
-Siste gangen, jeg sverger. Har du Viagra? -Hva?
Ikke for nå, men for senere når jeg kommer hjem til Lyndsey! Så trenger jeg ikke å...
-Å, hvor jeg har savnet deg. -Jeg har savnet deg også.
Hei Charlie.
Jeg vet om en fyr. 10 laken, og du slipper å se "Zippy" igjen.
10 laken?
Egentlig tar han bara 500, men det er en "finnerlønn" iberegnet.
-Alan, middagen står på bordet. -Kommer.
-Du er dyktig til å kokkelere, Mrs. MacElroy. -Jake, kall meg Lyndsey.
-Skal bli, frue. -Å, du er en skilkkelig søtnos.
Du kan lære av ham.
-Du suger. -Jeg suger det inn med en kyllingklubbe.
Jag la merke til denne gamle pipen. Den er en skjønnhet
-Det var min bestefars. -Det er lenge siden de lagde de på denne måten.
Hallo gutter, hva med litt appelsinjuice til middagen?
-Er han dopet? -Jeg håper det.
Jeg elsker menn med pipe. Du burde kjøpe tobakk til den.
Din pappa skal røyke av en død manns pipe.
Han fikk i hvert fall ikke hårtranplantasjon sånn som faren din fikk.
Gutter, behersk dere. Ellers finner jeg fram mitt ba-ba-ba-belte.
Sett deg ned, Alan. Lyst eller rødt kjøtt?
Jag tar et... Ba-ba-ba-bryst.
-Var det en imitasjon? -Det er Bing Crosby.
-Hvem? -Bing Crosby. Den mørke fyren med skjorten.
-Han pleide å ha et eget TV-program. -Det er Will Smith, din fjott.
Merkelig.
Hva i helvete?
-Hei, Charlie. -Farken!
Er ikke dette trivelig? Spise sammen som en familie?
Det er sikkert og visst, mor.
Etterpå kan vi kanskje samles ved peisen og synge en sang eller to.
Seriøst, Alan. Det er ikke morsomt lenger. Og kall meg ikke "mor."
Beklager.
I dette huset, prater vi ikke i telefonen under middagen.
Å, greit. En bra regel, men jeg må svare.
Hei, Charlie. Hva skjer? Oi... er hun der nå?
Hva vil du jeg skal gjøre da?
Vi kommer alle til å dø, Charlie.
Nei! Ikke send henne over her!
Jeg kommer med en gang. Gi meg noen minutter.
Ok, la meg fortelle deg en ting. Dette er mitt hus også.
Vil jeg snakke i telefonen, så gjør jeg det.
-Hva er galt med deg? -Ikke mas på meg, kvinne.
-Hvor skal du? -Jeg tar meg en kjøretur for å roe meg ned!
Mor!
Her har du. Takk.
Pleier ikke Alan å komme rett hjem fra jobben?
-Vanligvis -Håper det ikke har skjedd ham en ulykke.
Næsj, så heldig er jeg ikke.
-Hvordan kan du si noe sånt? -Jeg konstanterer bare et faktum.
Charlie, jeg er hjemme. Melissa? Hva farken.
Jeg ville overraske deg, men du ble så sen at vi begynte å bekymre oss.
Hun bruker det kongelige "vi."
Jeg skulle ha komt hjem tidligere, men vi hadde en... hendelse på kontoret.
Hva skjedde?
-En pasient forsvant. -Herregud, døde noen?
Nei, ikke forsvunnet som i død.
-Mer type, feilplassert. -Å, takk gud.
Alan? Jeg lurer på hvordan-
-en kiropraktor feilplasserer en pasient?
-Bra spørsmål. -Det var det jeg tenkte.
Vel, eh, han er en eldre kar som i tillegg til skoliose,-
-også har demens.
Så jeg har brukt den siste halvannen timen til å kjøre opp og ned Venture Boulevard-
-for å lete etter en skjorteløs og pukkelrygget, 80- årig mann...
Fant ganske mange. Men ingen av dem var mine.
-Så han er fremdeles der ute? -Ja.
-Har du ringt politiet? -Ja, Charlie, det har jeg.
Hva sa de?
De takket for min hjelp og ba meg reise hjem og la dem gjøre jobben.
Så, eh, her er jeg. Hjemme.
Bedre sent enn aldri.
-Å, du har aldri gitt aldri en sjanse. -Må du bry deg?
-Ja. Jeg trodde jeg hadde gjort dette klart. -Greit, greit.
Melissa, vi kan ikke fortsette med dette lenger.
-Jeg er enig. -Er du?
Ja. Jeg tror at jeg bør flytte inn her, med dere.
-Hit? -Hit?
Vi kan snakke om det etter at vi har elsket.
Det kunne jo fungere?
Jeg skal bare hjem og hente noen saker. Jeg er tilbake om en liten stund.
Bra.
Det der, begynner virkelig å bli irriterende.
Gjør meg en tjeneste. Snakk meg igjennom dette.
-Unnskyld? -Hva er strategien din?
Forklar det for meg, Lucy!
Ok, kanskje jeg har overspilt hånden min litt.
Litt? Du bor med Lyndsey og spør Melissa om hun vil flytte inn her.
Ja, jeg må nok jobbe litt mer med dette. Så, hør her,-
-når Melissa kommer tillbake, finn på en unnskyldning...
Type; "Jeg kjørte opp og ned Venture Boulevard og letet etter en pukkelrygget gamling!"
Ikke mitt beste øyeblikk, men....
-De er erfaren på slike områder. -Nei, jeg er erfaren på seksuell løssluppenhet.
Dette er polygami. Og helt ærlig, finner jeg dette svært usmakelig.
Så dette er usmakelig?
Mannen som ble kastet ut av Bangkok for sine grove brudd på moralsk adferd,-
-finner dette usmakelig?
Det var en misforståelse.
Jeg hadde ingen anelse om at det var en truet art.
Vel, ingenting av det jeg gjør, krever ti dager i karantene-
-og en serie med rabies sprøyter.
-Hallo. -Mamma, takk gud for at du er her.
Din sarkasme er ikke verdsatt, Charlie.
Seriøst. Du må snakke med Alan, før han kludrer det til med Lyndsey.
-Hvem er Lyndsey? -Kjæresten min. -Har du en kjæreste?
-Han har flyttet inn til henne. -Har du flyttet inn til kjæresten din?
Ja, og han er utro mot henne med eksdamen sin.
Og nå har hun tilbydt eksdamen å flytte inn her.
Og når hadde du tenkt og fortelle meg dette?
-Vi forteller deg det nå. -Så, som vanlig, er jeg den siste til å vite.
Mamma, fokuser. Han flyttet ut.
Etter syv år med ham og sønnen, flyttet de ut. Og sånn vil jeg ha det.
Så Jake har også flyttet? Ingen tenkte på å ringe meg.
Og som vanlig, er du verdiløs.
Alan, dette kan ikke fortsette lenger.
Du må velge mellom Lyndsey og Melissa. Og det må skje nå!
Du har rett.
Hva skal man gjøre?
-Når begynte han å røyke pipe? -Jeg vet ikke. Dette er nytt.
-Det er nok Lyndsey. -Hvem av dem er Lyndsey?
-Den han flyttet inn med. -Hva er det som feiler henne?
-Alenemamma med tenåring. -Desperat altså.
Som en gullfisk i en lekkende pose.
Lyndsey sier unnskyld til meg. Hun sier hun gjorde feil.
-Om hva? -Vilken rolle spiller det?
-Jeg vant en en krangel med en kvinne. -Nettopp derfor, er hun den rette for deg.
Gå til henne. Elsk og pass på henne.
Ok, så ta henne for gitt og behandle henne som dritt til hun henger seg, men gå!
-Melissa da? -Du må avslutte det forholdet.
Du har rett. Jeg må reise meg opp og være en mann.
-Hva gjør du? -Dumper Melissa.
Med en SMS?
Vel, jeg legger til et trist "smilefjes" på slutten.
Jeg antar at det er best å komme seg hjem, og tilstå alt for Lyndsey.
Nei, ikke tilstå. Med mindre du knuller på Mr. Bubble.
Men, jeg vil ikke at vårt nye liv sammen, skal være basert på løgner.
-Jo, det vil du. -Hør på moren din.
Stol på meg, ingenting godt kommer ut ved å avsløre et "feilsteg."
-Og hvordan vet du det? -Det vil jeg helst ikke avsløre.
-Så du sier at da du var gift... -Når begynte alt å handle om meg?
-Når vi fødtes. -Ikke minn meg på det.
Det klør fortsatt i sårene jeg fikk nedentil.
Poenget er det Alan, det er ikke rettferdig å lette din samvittighet-
-ved å dumpe dine synder på kvinnen du elsker.
Ja, Alan, ikke vær egoistisk.
Hva er det nå da?
Melissa tok det ikke så bra.
"Jag hater deg, din dumme luksuger"
Automatisk stavekontroll.
-Jeg må gå nå. -Adjø mamma.
Da var det problemet borte.
Så nå når han er borte, hva skal du gjøre med det tomme rommet?
Hvorfor lurer du på det?
Jeg tenkte det kunne vært hyggelig og spandert helgen ved stranden.
Elskling, du skulle sett ansiktsminen din nå.
-Å, takk Gud for at du er tilbake. -Beklager for at jeg løp avgårde på den måten.
Nei, du hadde rett.
Jeg beklager at jeg behandlet deg som om du var en slags gjest.
Det går bra. Jeg er vant med det. Syv år med Charlie, et dusin år med Judith,-
-og all den tid med moren min. Vel, fra nå av, er dette huset ditt hjem.
Og vil du snakke i telefonen under middagen, må du bare gjøre det.
Virkelig? Kan jeg henge opp min "årets kiropraktor" plakat på veggen?
-Det kan du. -I stuen? -Selvfølgelig. Hvor du vil.
-Hos Charlie, måtte jeg henge det på badet mitt. -Jeg er ikke Charlie.
Og jeg er stolt over at du er årets kiropraktor.
Å, eh, ikke dette året. Eh, i 2002.
Etter det, strammet de opp stemmereglene.
-Så, hva med surmelk? -Hva med det?
-Jeg liker det. -Da kjøper vi det.
-Får jeg ha den i kjøleskapet? -Hvor ellers skulle den stå?
Charlie fikk meg til å holde alle mine melkeprodukter i en kjøleboks i garasjen.
-Det er jo forferdelig. -Mange oster har blitt ødelagt.
Elskling. Dette er ditt hjem nå.
-Her kan du ha osten din hvor du vil. -Kan jeg synge revy- låter i dusjen?
-Ga ikke Charlie deg lov til det heller? -Nei, det var mamma.
Hun sa jeg var feminin nok allerede.
Vel, etter det jeg vet, er du bare mannlig.
Å, Lyndsey. Du er for god for meg.
-Du fortjener det. -Ok. Jeg kan ikke leve med denne skyldfølelsen.
-Jeg må erkjenne noe. -Hva da?
For et par dager siden, traff jeg på eksdamen min som jeg hadde mye kjemi med.
-Og du hadde sex med henne. -La meg snakke ferdig.
Nei.
-Jeg hadde ikke sex med henne. -Hvorfor kjenner du deg skyldig da?
Vel, etter at vi møttes,-
-så, eh, begynte jeg å, eh, fantasere om henne.
-Fantasere? Var det alt? -Ja.
-Og ingenting gale, bare misjonærstillingen. -Vennen, alle fantaserer.
Hver gang jeg vasker bilen, forestiller jeg meg at-
-jeg blir lagt oppå en såpete BMW av en mann uten visum og med kollosale hender.
Jaha? Hver gang?
Det er ikke alltid en BMW. Kom igjen. La oss gå til sengs.
-Si, senorita. -Ikke prøv deg.
Faen.
-Hvor er han? -Jeg vet ikke.
Jeg gir deg en sjanse til. Hvor er han?
Jeg beklager. Jeg vet...
-Hva skjer her? -Hun kneet meg i pungen.
-Hva har du gjort henne? -Ingenting.
-Hva gjorde han med deg? Han ville ikke fortelle hvor broren er.
Jeg kan ikke. Jeg er ikke en rotte.
Hva kommer du til å gjøre med Alan når du finner ham?
-Det jeg gjorde med Charlie, bare verre. -Han er hos Lyndsey.
1182 Bonnie Meadow Drive. Sherman Oaks, stort blått hus.
Beklager, Charlie.
Kutt ut sytingen.
På et eller annet tidspunkt, så måtte du vel vite at det kom til å skje.
Så, jeg tenkte jeg kunne innrede den lille boden til et lite hi.
-Du vet, en type mansgrotte. -Gjør som du vil, vennen.
Virkelig? Så jeg kan kjøpe en flat skjerm, og kanskje en bar?
Om det er det som kreves for å få deg lykkelig her.
Nok med snakk. La oss elske i vårt hjem.
Å, ja, i vårt hjem.
Lukter det brent?
-Her har du. -Takk.
Hvordan føler du deg?
Jeg tror hun slo den høyre pungsteinen opp i ribbebeina.
Stakkars liten. Vil du at mamma skal se?
-Nei, takk. -Jeg har sett dem før.
-Jeg vet det. -De henger vel litt lengre nede nå.
Det samme sier jeg til deg, mamma.
Touché, elskling.
Dere vil aldri til å tro hva som nettopp har skjedd.